EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
TI MÅNEDER TIDLIGERE
På festkvelden gikk du aldri ut i palasshagene,
- ikke engang et øyeblikk? - Nei.
Og hvilken vei tok du hjem? Husker du det?
Vi gikk ut der vi kom inn, hovedinngangen ut til parkeringsplassen.
Så du har aldri vært i hagen der tankene er?
- Nei. - Hvor mange ganger må hun si det?
Teknikerne vil jobbe i Palazzo Te i hele morgen og dagen etter.
Er det noe du vil si, bør du gjøre det nå.
Aktor, min klient var veldig tydelig.
La henne bekrefte det.
Jeg har fortalt alt fra den kvelden, hva mer kan jeg si?
- Du glemte en ting. - Jaså?
Kl. 00,02 ringte du faren din
og snakket i 58 sekunder. Hva snakket dere om?
Ja, jeg var ukomfortabel på grunn av Angelica.
Faren min har alltid vært der for meg.
Den eneste du kan be om hjelp.
Den eneste du kan fortelle at du har rotet det til.
- Aktor, vær så snill. - Hvordan er faren din?
En skytsengel som beskytter deg mot alle konsekvenser?
La oss ta en pause.
Takk.
Du kjenner vel til vellykkede fedre? Hvordan var din barndom?
Å vokse opp i skyggen av den store dommeren.
Tvang han deg til å bli aktor?
Kanskje etter at moren din døde. Noe vi har til felles.
- Dette er ikke stedet. - Å, det er det.
Er det for å leve opp til din fars standard at du prøver å løse denne saken?
Jeg spør fordi jeg prøver å finne ut hvorfor jeg er her.
Slukk den.
PROSESSEN
Her er den.
Nicola Tomei bor der.
Han bor med moren og jobber for cateringbyrået fra Palazzo Te-festen.
Faen, det er naboen.
Ingen fra politiet eller aktoratet avhørte ham, han eksisterte ikke.
Frem til nå.
-Tenk om han er skyldig. - La oss ligge lavt.
Han er bare en mann som har kranglet med Angelica, ifølge Silvia Orrico,
som ville vært på 3. eller 4.-plass i VM i løgner om hun konkurrerte alene.
Hva mener du?
At hun ikke er troverdig nok til å vinne.
-Hva vet vi om ham? - Jeg trenger mer tid.
-Tid er det eneste vi ikke har. - Hva vil du at jeg skal gjøre?
Jeg har en idé.
Flyplassen på Kapp Verde. Der er Massimo Lorenzi.
Han tar et nattfly til Rio.
- Brasil, altså? - Ja.
- Vi har ham. - Vi var så nære.
Men vi vet hvor han er.
-Kan du gjenta? - Jeg kan snakke nå.
Jeg er aktor, du kan snakke med statsadvokaten også.
-Den mistenkte... - Nei, han er vitne, ikke mistenkt.
-Jeg ringer deg tilbake. - Når?
-Kan du ikke si det nå? - Jeg må diskutere med temaet.
-Det er en alvorlig sak. - Ok, takk.
-Så? - De gir oss et svar i dag.
Det hadde vært bedre å ha noe før høringen.
Ha det gøy.
Si fra hvis vi får bekreftelsen.
- Jeg skal ta meg av det. - Snakker du engelsk?
- Nei! - Så?
Francesca, ta deg av det. Andreoli, bli med meg.
2. FEBRUAR SJETTE HØRING
Herr Monaco, jeg ba deg vitne om et bestemt tema.
Samtalen da din datter ringte deg kl. 00,02 den 4. mars i fjor.
Kvelden det var fest på Palazzo Te.
-Husker du den? - Ja.
Og husker du hva dere snakket om?
Datteren min ville si god natt. Jeg sa hun hørtes trist ut.
Hun innrømmet det, men ville ikke fortelle meg hvorfor.
-Jeg visste ikke om Claudios forhold. - Fortalte Linda deg om Angelica Petroni?
Jeg sa det nettopp. Nei.
- Sa hun ikke, "Pappa, jeg drepte henne"? - Men dommer!
- Må jeg virkelig svare? - Det må du.
- Nei. - Nei, hun sa bare "God natt, far".
- Dommer, hun provoserer vitnet. - Du er heller ikke så varsom med vitner.
Men la oss komme til poenget. Hva er det, aktor?
At herr Monaco kan ha fått vite om forbrytelsen like etter at den skjedde.
- "Kan ha fått"? - Og han burde handlet.
- Hva snakker du om? - Herr Monaco, kjenner du denne mannen?
- Det vet du. - Og vil du fortelle hvem han er?
Massimo Lorenzi, tidligere sikkerhetssjef i mitt holdingselskap.
Og for å beskytte et så stort imperium, som inkluderer,
bare for å nevne det mest relevante,
en stor del av byens petrokjemiske virksomhet,
et byggefirma som opererer på europeisk nivå, og et finansselskap.
Du har ansatt en kriminell for å drive utpressing og overfall.
Jeg bestemte meg for å ansette Lorenzi først etter at han hadde sonet ferdig.
Du ringte ham kl. 00,03, rett etter å ha snakket med datteren din.
- Hva sa du til ham? - Det var forretninger.
Ved midnatt?
Jeg sover ikke stort, jeg forventer det samme av de ansatte.
Og dagen etter ble det oppdaget et stort underskudd i et fond
- du hadde betrodd til Lorenzi. - Ja, et stort underskudd.
En sum på over 300 000 euro.
Jeg vil ikke si det var tilfeldig, jeg ringte ham for å si at jeg var misfornøyd.
Og så forsvant Lorenzi.
Kanskje fordi du ba ham dra til Palazzo Te for å sjekke
at din datter, Linda Monaco, ikke hadde etterlatt spor etter et mulig drap.
Det er latterlig.
Det er mer absurd at du vil at vi skal tro at underskuddet
og Lorenzis forsvinning ikke har noe med telefonsamtalen å gjøre.
Du er en som kan fikse ting, som med Olivia Francioso?
Jeg gjorde ikke noe galt med fru Francioso.
- Nei? - Nei.
Jeg sørget for at hun fikk den beste pleien og kompensasjon,
selv om hun løy da hun anklaget Linda.
En mann i min posisjon kan ikke la familien bli involvert i rettssaker,
- selv om beskyldningene er grunnløse. - Du bestakk Francioso. Du kjøper folk!
- Nok en provokasjon! - Slik du kjøpte Lorenzi.
Jeg ga Lorenzi en mulighet, han forrådte min tillit.
Unnskyld meg et øyeblikk.
Fra Brasil, de sa...
Er vi klare? Kan vi fortsette?
Ja.
Vi snakket om din tillit, som Lorenzi forrådte.
Ville du irettesatt ham hvis du så ham igjen?
Selvsagt.
Du blir lykkelig om jeg sier at han kommer hjem?
Jeg har også lett etter ham. Det tok sin tid, men endelig fant jeg ham.
Vil du vite hvor han er?
Bare si det.
I Rio de Janeiro.
Vi har en internasjonal rettsanmodning, og i dag åpnet muligheten for retur seg.
Du har mange eiendommer i Brasil?
Ja, jeg har flere eiendommer der, og også i Sentral- og Sør-Amerika.
- Det er lett å investere i området. - Men Brasil har en ekstra fordel.
Det er ikke lett å få noen utlevert.
- Virkelig? - Sier du at du ikke visste det?
Jeg har aldri hatt grunn til å undersøke det.
- Du er nervøs. - Ja, det er jeg.
Alle som er feilaktig anklaget, er det.
Her er det eneste urettferdige nei-et vi har fått fra Brasil.
Rettferdighet når ikke overalt, og noen ganger begrenser loven den.
På grunn av Brasils lover vil vi aldri få Massimo Lorenzi hit.
Herr Monaco, du kan puste lettet ut.
Hvordan våger du? Jeg kom ikke hit for å bli fornærmet!
Herr Monaco, jeg prøvde å avklare fakta...
Du burde ikke mistet besinnelsen. Det hjelper oss ikke.
Jeg vet det. Jeg skadet Linda.
Hun sa ikke et eneste sant ord.
Dommerne burde være uavhengige.
Er du fortsatt så naiv?
Jeg er en lojal person.
Men hvis du gjør meg urett...
Sett etterforskerne i arbeid og gjør det du må, alle har noe å skjule.
Vi sees.
God morgen.
- Skal jeg lage frokost? - Nei, jeg gjør det.
Takk. Takk. Takk. Det er ingen konkurranse.
Men det var en ferdigcroissant.
Ferdigcroissant? Er det slik du snakker?
Det er studiene i Firenze, du høres ut som en lærd.
Unnskyld meg, hva ville du sagt?
Jeg sier ingenting, jeg spiser. Jeg har savnet dem.
- Spiste du så dårlig der? - Ja!
Det er problemet med å ikke kunne lage mat.
Jeg tror det var derfor vi ikke fungerte, fordi ingen kunne lage mat.
Faktisk fortjener vi ikke dette kjøkkenet.
Og vet hun hvordan man lager mat?
Du klarte det til slutt?
Du ventet i to uker med å bli sjalu. Nei!
Kom igjen…
Jeg ble bekymret.
Hei.
Jeg er her, ikke sant?
Kom igjen.
Din tulling!
- Det gikk ikke så bra med faren din. - Han fortalte sannheten.
Sannheten? Jeg har bedt deg om å ikke tenke på sannheten.
La oss holde oss til det vi kan bevise.
Beviset plasserer deg et sted du ikke burde vært. Ute i parken.
- Du sier du aldri har vært der? - Ja. Noen må ha lagt den der.
Å, bra!
"Dommere, dere må tro tiltalte, ikke aktor, de har plantet bevis."
Hvorfor har jeg ikke tenkt på det før?
Du finner strategien. Det er din jobb.
Hva med bildet?
Det er ikke meg. Jeg har aldri vært der.
Hva feiler det deg i dag? Plutselig virker du overbevist om at jeg gjorde det.
Det er noe som ikke burde bekymre meg, og det aldri gjort det før.
- Hva endret seg? - At det er du som sitter her.
Og faren din ba meg spille skittent.
Og jeg har alltid bøyd reglene, ikke brutt dem.
Så hvis jeg må ta den risikoen, er ting annerledes.
Og din uskyld påvirker meg, Linda, men jeg kan ikke jobbe slik.
Hvis du virkelig brydde deg, ville du gjort det.
Jeg begynte å stole på deg.
Jeg begynte å håpe igjen.
Men tror du meg ikke, har jeg ikke håp.
Hvor skal du?
Betjent?
Jeg er ferdig. Takk.
Hei.
Går det bra?
Du vet når hjernen din bare er...
- frosset? - Ja.
Ved neste høring vil Guerra presentere sine viktigste bevis for retten.
Alt dreier seg om DNA på sigaretten.
Vi må ødelegge det beviset som plasserer Linda Monaco der.
Jeg har funnet i tidligere saker med lignende bevis, at det er der vi vinner.
Vitenskapsfeilene ses for ofte på som feilbarlige.
- Ja, et er den eneste måten. - Men det er ikke nok,
det er ikke kun DNA, men også sigarettmerket.
Det kan vi ikke endre.
Linda kan si hun gikk gjennom parken
- på vei til festen. - Men hun har benektet det før.
Trekker hun det nå, blir det verre.
Ruggero?
- Hva? "Hva?" Si noe.
- Feilaktig. - Hva?
Jeg sa noe.
Det er ingen spøk, Ruggero. Hva tror du?
Jeg er enig.
- I hva? - I alt.
Hvor skal du?
- Ruggero, vi er svake. - Vi knullet, du trenger ikke følge meg.
Jeg driter i det! Du må høre på meg, ellers er våre anstrengelser...
Hvorfor bruker du flertall? Hva har du gjort?
Jeg vil bringe deg til fornuft nå.
Vær stille og bli her.
Endelig.
Det tok sin tid.
Jeg ventet på deg av høflighet, for jeg har allerede gjort det klart.
Vel...
De har latt være å betale husleien to ganger.
Så gjorde de opp gjelden.
Så trusselen om utkastelse er en vits som ikke er morsom.
Nå går du og ringer ham og ber ham legge den et visst sted.
Beklager, mamma.
Forsto du det? Fordi Piero og Lida blir her.
Til kontrakten går ut om 2 år, 3 md. og 8 dager.
Gjør du det ikke, kan du ta farvel med dine klienter én etter én.
Jeg sprer ryktet og ødelegger deg. Så du kan gjøre dette eller dette.
- Jeg forsto ikke valget. - Det er ikke noe valg.
Du og din falske klokke, ut!
Hvem i helvete bruker fortsatt en falsk klokke? Kom deg ut.
- En hundefisk. - Det kalles hai, pappa.
- Hundefisk, hai, det er det samme. - Du har ødelagt ham.
Hvem er hun?
- Etterlot du kjæresten din? - Hun er ikke det.
Sett deg, spis noe.
- Nei, vi drar. Vi må jobbe. - Spis noe.
La oss skjemme deg bort den ene gangen du besøker oss.
Hun har lagd gnocchi Sorrentina.
- De er veldig gode. - Jeg kunne ikke ønsket meg noe bedre.
- Ta dem. - Du kan dekke bordet.
- Du skal få litt rødvin. - Perfekt, ikke sant?
Perfekt hvordan?
Kom igjen.
Du gir ikke opp, hva?
- Du er ikke særlig diskré. - Jeg er sulten.
Du er sulten. Greit.
- La oss gjenta en siste gang. - Ja.
Du var i hagen til Palazzo Te med teamet.
Du gikk mot vanntankene...
- Og? - Og der tok livet mitt en ny vending.
Ikke fordi jeg var en god etterforsker, det visste jeg fra jernbanepolitiet.
At jeg ville bli som Sherlock Holmes, Nero Wolfe...
- Som var advokat. - Ja.
- Magnum. - Privatdetektiv.
Han har ingenting med det å gjøre, nei.
Vendepunktet kom da jeg returnerte med "benet i munnen".
.Du sluttet å være så formell. - Men ikke nevn det i rettssalen.
Nei, vi sier ikke det.
Uansett, det var Linda. Med lysekronen i hagen. Her.
- Vi er ferdige. Dra hjem, Andreoli. - Ja, jeg drar hjem. Jeg er litt sliten.
Jeg drar hjem til kona mi, som Columbo. Jeg kan være litt som ham.
Husker du den kjeltringen? Men genial!
God natt!
- God natt. - God natt.
- Jeg skulle til å dra. Trenger du meg? - Nei.
Nummeret til en overlege. Han skal være veldig god.
Kanskje han kan hjelpe søsteren din. Ring ham.
Takk.
- Ses i morgen. - Ses i morgen.
- Takk for middagen. - Jeg har ikke betalt.
Er det derfor du valgte å bli advokat?
- For å komme deg vekk? - Det er mer komplisert. Og du?
Hvorfor ble du advokat?
- For å gå med dressbukser? - Du er morsom.
Etter skolen åpnet jeg et lite kontor med tre venner.
Vi var alle unge, veldig godt forberedt.
En dag kommer en mann og forteller at han fikk kreft fra Monaco-raffineriet.
De har bygd om, men da var problemet reelt.
- For å si det mildt. - Ja.
Under rettssaken hadde vi gode muligheter for å få erstatning.
- Men vi tapte. - Og det knuste hjertet ditt.
Nei. Jeg fikk dem til å tape.
Med vilje, i bytte mot jobben jeg har i dag.
Jeg vet ikke hva som driver deg eller hva du vil.
- Men du vet at vi er svake. - Og hva er ditt forslag?
Vi trenger noe mer før saken avsluttes.
Er Monaco redd for at jeg ikke tok hintet?
Nei, hør på meg nå.
Fortsett.
Dr. Ferrara, du er her som teknisk konsulent.
Du analyserte DNA-et på sigaretten som vi ser.
- Ja. Merket "Golden Black". - Det samme merket tiltalte røyker.
Som det fremgår av innkjøpsorderen utformet av Linda Monaco
til produsenten i Storbritannia. Det er et dyrt og sjeldent merke.
Dr. Ferrara, var det mulig å komme til en identitet ut fra DNA-analysen?
Altså hvem som røykte sigaretten?
Ja, DNA-et tilhører den tiltalte Linda Monaco.
Jeg er ferdig. Takk, dommer.
Advokat Barone, det er din tur.
- Jeg frasier meg utspørringen. - Hva gjør du?
- Er det noe galt? - Alt går bra.
Dr. Ferrara, du kan gå. Takk.
10. FEBRUAR DEN SJUENDE HØRINGEN
Aktor Guerra.
Da ber jeg overbetjent Giacomo Andreoli om å vitne,
fra polititeamet hos aktoratet.
- God morgen. - God morgen.
- Vi går tilbake til 15. mars i fjor. - Hvem vil noensinne glemme den dagen?
Hvorfor det?
- Giacomo! - Hei.
Hva gjør du her?
Jeg overvåker operasjonene.
Jeg innrømmer at jeg på et tidspunkt lurte på hva jeg gjorde der.
Midt i alt det…
Men faktisk...
- Ok, du tar deg av det. - La oss komme igang.
Samme dag hadde teamet funnet en del av Angelica Petronis kjole
som hadde satt seg fast i renseanlegget.
Og det var nettopp den dagen vi innså at jenta hadde blitt drept der
og så kastet i en av tankene på utsiden.
Men det stedet jeg gikk forbi akkurat da,
hadde ikke kriminalteknikerne sjekket ennå.
Jeg kjente den igjen med en gang.
"Golden Black." Det var sigarettmerket jeg hadde sett Linda Monaco røyke
den kvelden hun ble avhørt.
Tiltalte har alltid benektet at hun gikk ut i hagen den kvelden.
Hun sier hun har gått hovedveien opp til inngangen
og aldri har vært i nærheten av hagen.
Dette beviset, med hennes DNA, beviser det motsatte.
Jeg er ferdig.
Advokat Barone, vil du fortsette utspørringen?
Advokat?
Ja, dommer.
Så ifølge din historie hadde du ikke...
alt du trengte for å samle inn beviset.
Du løp tilbake til basen.
Det var politibiler parkert langs veien.
Og du tok verktøykassen med alt du trengte i.
- Ja. - Og du sa ikke fra til noen?
Etter å ha funnet sigaretten, men før du samlet den inn.
Nei, det gjorde jeg ikke. Nei.
- Hvorfor? - Hvorfor? Fordi...
Jeg ville være den som oppdaget den.
Vel, du ble dagens helt. Ikke dårlig for en som aldri har etterforsket noe.
- For du jobbet i jernbanepolitiet før? - Det stemmer.
Og det er ingen drapssaker der. Du jobbet ikke med kriminalteknikerne.
Nei, nei.
Vel. Jeg husker en gang det var en bombetrussel mot Roma-Milano-toget,
men det viste seg å ikke være sant. Det var det mest spennende der.
Hva følte du da du fant sigarettstumpen?
Det var litt av et øyeblikk. Følelsene var sterke.
Og likevel var du helt klar for...
å etterlate ditt viktigste funn der?
- Ja. - Var det noen andre på basen?
Hva?
Har noen sett deg hente verktøykassen?
- Nei. Nei, vel, jeg tror ikke det. - Du vet ikke? Du tror ikke det?
Antakelig ikke.
Nei, det er faktisk ikke et eneste vitne på aktors liste som kan bekrefte det.
Kanskje fordi det aldri skjedde?
Hva mener du?
- Det er dette du hevder. - Å, ja.
Svar meg.
Samlet du beviset på korrekt vis?
- Ja. - Og kjente du prosedyren?
Hva mener du?
Vet du hvordan man gjør det?
Ja. Ja, jeg har sett det.
Når? Så du det på film?
- Filmer? - Advokat Barone, dette er viktige bevis.
Har du et poeng?
- Herr Andreoli lyver. - Hvordan kan du si noe sånt?
- Guerra har rett, dette er alvorlig. - Ja, men langt mindre enn å lyve.
Kanskje det er mer komfortabelt om vi fortsetter med bare oss to.
Overbetjent Andreoli, samlet du bevisene på korrekt måte?
Med plastpose og sterile hansker?
Svar. Jeg spør deg ikke én gang til.
Nei, jeg tok den med hendene, men så la jeg den tilbake.
Det var bare for å sjekke merket.
- Du ville sjekke merket? - Ja, så hentet jeg hansker.
- Jeg la den i konvolutten. - Dommer, det er vanskelig å fortsette.
Jeg vil ikke framføre insinuasjoner.
- Så ikke gjør det. - Jeg bare spekulerer.
Men siden herr Andreoli var til stede ved avhøret av Linda Monaco,
kunne han tatt en av de sneipene og plassert der han ville.
- Det er ikke sant! - Be om unnskyldning!
Til hvem? Til kollegaen din som har løyet for retten
om beviset som kan snu saken på hodet?
Du burde beklage.
- Advokat Barone, er du ferdig? - Ja, dommer, takk.
Psst.
Hei.
- Jeg har ventet i en halvtime. - Jeg måtte bli kvitt noen journalister.
Vi er klare med Tomei. Og snart er han ferdig på jobb.
La oss dra. Vask bilen innimellom, den er skitten.
Så?
Er du høy på kamille? Du er tregere enn vanlig.
Jeg rotet det til.
Men saken betød så mye for deg at jeg ikke hadde mot til å si det.
Om feilen, mener jeg.
Så i dag ville jeg bekrefte alt.
Men da Ventura snakket med meg,..
Jeg vet ikke. Du så hvordan han er... Han har et ansikt som...
Elena, vær så snill å si noe.
- Du er suspendert. - Nei...
På ubestemt tid. Du gir meg ikke noe valg. Du måtte ha sagt sannheten med en gang.
Kom igjen, Elena. Vær så snill...
Min feil, jeg burde ikke stolt på deg.
Furlan vil snakke med deg.
Greit.
Jeg kan ikke tro det.
Hovedbeviset, ødelagt. Det var ditt ansvar, Elena.
Andreoli er avhengig av deg. Du burde sjekket.
- Andreoli burde fortalt meg det, men... - Men hva?
Barone gikk rett på ham. Han visste det!
Perfekt. Det betyr at vi har en muldvarp her.
Hva er galt med meg? Du er ikke lik deg.
- Hva mener du? - Jeg følte det fra starten.
Da du sa du fortsatte. Jeg hadde rett. Faren din måtte komme og si det.
- Hva? - At du ikke er frisk.
At du ikke resonnerer lenger.
Han ringte meg. Han er bekymret for helsen din. Jobben...
Jeg har det bra.
Og han vet ingenting.
Kanskje han tenkte på problemene med Giovanni, men det går bra.
Det er det.
Se på meg.
Det går bra.
- Hei, frue. - Hallo.
Hvordan våger du? Hvordan våger du å ringe Furlan?
- Jeg måtte stoppe deg. - Men du stoppet ingenting.
Lovens vokter!
- Som du burde være. - Jeg er moren hennes.
- Du valgte bort det for lenge siden. - Men jeg var 18!
Jeg var redd. Stefano var også redd. Og du var ikke der.
- Vi kunne ikke snakke om det. - Jeg lot deg velge.
Nei, du lot meg være alene. Gjør det samme nå. Hold deg unna meg.
Der er han.
Vær så god.
Er vi sikre på telefonen?
- Hva tror du? - Hvis jeg spør...
- Selvfølgelig. - Ok, bare svar.
- Men du fornærmer meg. - Kjære vene...
La oss se hvordan han reagerer.
Vet du at jeg er flink med aksenter?
- Apulia. - Hvilken provins?
- Lecce. - "Daje."
- Hallo? - Jeg vet hva du har gjort.
Hvem er det?
Hallo?
Han friker ut.
- Så han meg? - Nei, det gjorde han ikke.
Jeg plasserte mikrofoner overalt. Så får vi se.
- Jeg vet ikke hvem. - Men hva sa han?
- Bare det, så la han på. - Hvor skal du? Kom hit!
- Er det moren? - Mamma, jeg har vondt i hodet.
Slutt å gråte! Du gråter og gråter. Du gjør ikke annet.
Samme gamle regla.
Tomei har noe med det å gjøre.
Og moren hans vet det.
Bra jobbet, lyden er perfekt.
Ti år i politiet var verdt noe.
- Fortsett å høre på dem, ok? - Ja.
Forresten, apulianeren din virket mer kalabrisk.
Kan du noe om aksenter?
Du sa "daje"!
Du lar alltid døra stå åpen.
Det er oss.
Det er kaldt.
Du var flink.
- Til å være drittsekk, mener du? - Du vant jo til slutt, ikke sant?
Og jeg tror du likte det også.
- Du er en flink selger. - Jeg vet det.
- Men du prøver å overbevise deg selv også. - Nå er du en drittsekk.
Jeg prøvde ikke å rømme fra mine foreldres restaurant.
Det er noe annet.
Faren min hadde en forretning, så gikk den konkurs.
Beklager.
Det var ikke hans feil. Det var et søksmål mot staten.
Vi hadde rett, men hva betyr det?
Jeg så mine foreldre desperate, og dommere som driter i dem.
De beskytter hverandre og bruker ord som "rettferdighet".
Og etterlater en ærlig mann uten penger.
- Derfor er jeg advokat. - Det virker som en god grunn.
Hallo.
Hei.
Hva tenker du på?
Hva gjør jeg her?
Det du gjør i retten...
Rettssaker må til for å fikse noe som gikk galt, ikke sant?
Her er detaljer for kontoen betalingen kom fra.
Og transplantasjonslisten.
Søsteren din er på førsteplass, så du trenger ikke bekymre deg mer.
Jeg har ikke spurt deg ennå. Hvordan hørte du om søsteren min?
Jeg har blitt det fortalt.
Andreoli hadde fortalt deg om feilen?
Men du anklaget ham også for å plante bevis.
La oss si at det var mitt tillegg.
Du reddet livet til en du bryr deg om, du kan dra hjem med god samvittighet.
Kan du lære meg hvordan?
Ikke spør meg om noe mer.
Hei. Har vennen din forlatt deg?
Hun var ikke sulten.
Den middagen...
Første gang vi møttes.
Husker du det?
- Nei. - Du hadde på deg...
En mørk rød kjole med utringet rygg.
Du satt ved siden av Claudio.
Vet du hva jeg tenkte?
"Hvorfor ham og ikke meg?"
Jeg tittet på deg lenge, Linda.
Fra avstand har jeg sett på deg.
Du gjemte deg godt.
La du virkelig aldri merke til det?
Litt, ja.
- Så? - Jeg er advokaten din.
Men det er nytteløst å late som om du er en klient som alle andre.
Og det gjør deg trist?
Det presset meg til å krysse en grense jeg ikke ville krysse.
For deg.
Tekst: Lene Blien